Cilj ovog rada bila je analiza samoprocijenjenih kompetencija odgojitelja za rad s djecom koja pokazuju emocionalne teškoće i probleme u ponašanju. U istraživanju su sudjelovala 82 odgojitelja predškolske djece. Podaci o samoprocjenjenoj kompetentnosti i samoefikasnosti odgojitelja u radu s djecom koja pokazuju emocionalne teškoće i probleme u ponašanju prikupljeni su putem upitnika koji je uključivao modificirane verzije upitnika Teacher´s Sense of Efficacy Scale (Tschannen-Moran i Woolfolk Hoy, 2001) i Teacher Efficacy Scale (Gibson i Dembo, 1984). Rezultati istraživanja pokazuju da odgojitelji svoju samoefikasnost u radu s djecom koja imaju emocionalne teškoće i probleme u ponašanju procjenjuju osrednjom te da su viša razina obrazovanja i kraće radno iskustvo povezani s višom samoprocjenom kompetentnosti.Rezultati istraživanja pokazuju također da su iskustva u radu s ovom djecom pozitivno povezana s većim osjećajem kompetentnosti u odgojitelja. Nadalje, odgojitelji koji bolje procjenjuju svoje kompetencije za rad s djecom koja pokazuju emocionalne teškoće i probleme u ponašanju, također bolje procjenjuju i svoju samoefikasnost glede učenja i poučavanja ove djece. Utvrđeno je također da odgojitelji malo znanja stječu tijekom svog inicijalnog obrazovanja, a više kroz samostalan rad i dodatne edukacije. Odgojitelji koji svoje znanje stečeno kroz samostalan rad procjenjuju boljim, osjećaju se i kompetentnijima za rad s djecom koja pokazuju emocionalne teškoće i probleme u ponašanju.