“…Порошки міді та ніклю, одержані у вигляді лусок після видалення з ванни електролізера, подрібнюються у спеціяльних «кульових млинах» або розтираються у ступці для забезпечення однорідности. Попередні дослідження показали, що такий нанопорошок вже можна використовувати у технології 3D-друку SLM або ж для створення нових композитів для технології 3D-друку FDM, SLA, CJP [31][32][33][34][35][36]. виявлено, що найбільш оптимальним є процес електролізи, у якому нанопорошок міді систематично видаляється внаслідок періодичного струшування катоди; такі умови проведення електролізи забезпечують достатньо низький рівень витрат електроенергії зі збереженням високої виробничої потужности устатковання; зафіксовано, що додавання до електроліту тонко подрібненого, обвугленого цукру або глюкози, обробленої сірчаною кислотою під час нагрівання, перешкоджає можливому виділенню водню на катоді; це, в свою чергу, приводить до підвищення виходу нанопорошку міді за струмом; зафіксовано, що у деяких експериментах, -за більш високої густини струму, -додавання у електроліт желатинового клею або таніну приводить до збільшення густини струму на катоді та сприяє одержанню більш дисперсного нанопорошку міді, а також запобігає його можливому окисненню.…”