I denne artikkelen retter jeg oppmerksomheten mot hvordan forestillinger om kjønn, rase og kropp kommer til uttrykk i såkalt kjønnstesting i internasjonal eliteidrett. Gjennom å utforske presentasjonen av Caster Semenya, mellomdistanseløperen fra Sør-Afrika som «et problem», viser jeg hvordan regelverk og praksiser for kjønnstesting holder fast ved en binaer kjønnsforståelse som plasserer Semenya, og andre kvinnelige eliteidrettsutøvere i en paradoksal situasjon. Jeg hevder at når noen kvinnekropper identifiseres som mistenkelige og utsettes for kjønnstesting, er dette et utrykk for hvordan kvinnelige eliteidrettsutøvere holdes ansvarlige for «gjennomsnittskvinnens» kroppsliggjorte femininitet og kvinnelighet. Jeg stiller spørsmål ved kjønnstestingens vitenskapelighet, og utforsker hvordan historisk forankrede forestillinger om kjønn, rase og kropp artikuleres gjennom et normativt hvitt blikk. Med fokus på et aspekt av kjønnstesting, som til nå ikke har fått mye oppmerksomhet i norsk kjønnsforsking, utforsker jeg hvilke forestillinger om kjønn og rase som ligger til grunn for kjønnstestingens historie og praksis, og hvordan disse bidrar til innrammingen av Caster Semenya som «idrettens store dilemma».