SAMMENDRAGI denne artikkelen undersøker vi dødelighet blant sosialhjelpsmottakere i Norge, som sammenlignes med dødeligheten i resten av befolkningen, og om en antatt overdødelighet kan forklares ved sosiale forhold som kjennetegner dem som har status som sosialhjelpsmottakerne, og som har betydning for dødelighetsnivå.Data er hentet fra FD-trygd og omfatter hele den norske befolkningen i aldersgruppen 18-57 år i 1992. Vi analyserer dødeligheten fra 1994 til 2003. Sosialhjelpsmottakere er definert som personer som mottok sosialhjelp i 1993 (N=146 176), og det skilles mellom korttids-og langtidsmottakere (≥ 6 måneder). Menn og kvinner behandles separat. En serie multiple Cox regresjonsmodeller er estimert for å belyse problemstillingene.Den enkleste modellen, som kun inneholder sosialhjelp og alder, viser at dødeligheten til sosialhjelpsmottakere er langt høyere enn andres. Hasardratioene (HR) for mannlige kortidsmottakere av sosialhjelp sammenlignet med befolkningen er 3,5 (95% KI = 3,34-3,62), for langtidsmottakere 4,8 (4,64-5,01). For kvinner er HR henholdsvis 2,8 (2,60-2,93) og 3,9 (3,66-4,15). Overdødeligheten blant sosialhjelpsmottakere reduseres ettersom forklaringsvariablene introduseres. I den fulle modellen, som inneholder alder, sivilstand, utdanning, inntekt og uførepensjon, er HR for kvinner redusert med 60 prosent for korttidsmottakere, og 50 prosent for langtidsmottakere, noe mindre for menn. HR er fortsatt høye i de justerte modellene, saerlig for langtidsmottakere av sosialhjelp. De er nå for menn, korttid: 2,1 (1,98-2,15) og langtid: 3,1 (2,98-3,23), kvinner, korttid: 1,7 (1,61-1,82) og langtid: 2,5 (2,29-2,62).I lys av tidligere forskning på feltet argumenter vi for at et livsløpsperspektiv er fruktbart for å forstå sosialhjelpsmottakeres overdødelighet. Samtidig peker vi på flere trekk ved posisjonen som sosialhjelpsmottaker som kan vaere helseskadelig.
ENGLISH SUMMARYIn this article we analyse the mortality of the recipients of social assistance (SA) in Norway, asking to which degree it deviates from that of the general population, and to which extent the hypothesized excess mortality may be explained by socioeconomic factors that characterize the SA recipients. The data are collected from administrative registries that cover the entire population. Our research population is restricted to those aged 18-57 years at baseline in 1992. Social assistance and income is measured in 1993, and the other covariates are measured at baseline. Mortality is measured during a period of ten years (1994)(1995)(1996)(1997)(1998)(1999)(2000)(2001)(2002)(2003). Men and women are analysed separately. A series of Cox's regression models are estimated to examine the research questions, and hazard ratios (HR) are reported.The mortality of SA recipients, only adjusted for age, is considerably higher than the mortality of the rest of the population. The age-adjusted hazard ratios (HR) for male short term SA recipients is 3.5 (95% CI = 3.34-3.62) and for long term recipients (≥ 6 months) 4.8 (4.64-5.01). For women the...